- Då går vi. - Nån kommer att känna igen mig.
Här kan du ju inte stanna.
Se upp-
Ursäkta, det är inte så att ni har eld?
- Tyvärr, ingen av oss röker. - Tack ändå.
- Jag skiter snart på mig. - Nu får du sluta!
Vad ska vita oss till? Vart ska vita vägen?
- Rummet kan vi inte återvända till. - Ska vi sova ute?
- Sluta gnälla! - Bli inte arg.
Jag är ju oskyldig. Jag är ingen mördare.
Hur väntar du att jag ska ta det?
Vi måste ta oss ifrån London, helt enkelt.
Stanna hos mig, älskling. Överge mig inte.
Han har varken skrivit eller ringt, inspektörn.
Det kommer han nog inte att göra heller. Men ni meddelar väl...
Ni försöker väl ta reda på var han håller hus, om han ringer?
Ni låter inte övertygad. Det är oklokt av er.
Hur vet ni att Arthur är skyldig?
- Så ni tror att vi har fel? - Det sa jag inte.
- Han försökte ju döda er. - Han...
Jag tror inte att han... Det behöver jag väl inte säga?
En kvinna kan inte vittna mot sin make.
Tack gode gud för det!
Jag förstår att ni tvekar. Ni måste ha varit förtjust i honom nån gång.
Förtjust i honom? Ja, det var jag.
Arthur hade...
Bry er inte om mig.
Plötsligt en dag du stod bara där
Du log och sen gick det fort
Jag borde ha varit försiktig
Men månen bländade mig
Du sa snart att du älskade mig
Då var mitt hjärta redan ditt
Men det minns du kanske inte
att månen bländade mig
Du var ett kungarikes prins
och full av hopp var jag
Men i morgonsolens sken
fanns inte några drömmar kvar
Det sägs ju att kärleken är blind
Det gäller nog ännu i denna dag
Jag borde ha varit försiktig
Men månen bländade mig
Det bästa han kunde göra, vore att inställa sig.
- Och bli hängd? - Först blir det rättegång.
Han får chansen att säga sitt.
- Varför tog ni hans skor? - Det vill jag helst inte säga.
- Ville ni jämföra med ett fotavtryck? - Såna här fall kräver mycket arbete.
De passade, va? Skorna passade...
Ni har varit till stor hjälp, och det kommer ni säkert att vara igen-
-om han skulle försöka kontakta er.
Undrar om han hänger ihop med den där kvinnan. Undrar var han är.
- Lugn, där finns mycket pengar. - Vi går och dricker kaffe.
Tre kaffe, tack.
Det är fel väska!
Filmen är snart slut.
Håll en näsduk för ansiktet.
- God natt då. - God natt, allihop.
- Tror du att det är mörkt än? - I stort sett.
- Måste vise den en gång till? - Det blir bara tredje gången.
Typen här borta tittar på mig.
- Det gör han inte alls. - Vi byter plats.
- Det är värre än hela havet stormar. - För guds skull, nu byter vi!
Jag såg att nycklarna satt i.
- Skynda på då! - Den jäkeln vill inte...
Var är ljuset?
Arthur.
Det är bäst att du vaknar.
Så stel jag är i nacken! Herregud!
- Jag är utsvulten. - Jag vill ha te. Och raka mig.
- Visst sticks det här höet. - Vi behöver en bostad.
- Var inte dum! - Vi kan inte bo lador och bilar.
Hur mycket pengar har vi?
Det mesta av mina pengar ligger i byrån.
- Klyftigt! - Jag visste ju inte!
Man ska ha pengarna på sig. Pappa sa: "Ett pund i fickan är din bästa vän".
- Jag har 30 shilling och fyra pence. - Jag har sju shilling och sex pence.
Mindre än två pund ihop. Det räcker inte till Amerika.
Ihop med vem, kan man fråga. Ihop med bödeln!
- Här hänger man inte oskyldiga. - Inte mig heller.
- Vad tittar du på? - Du skulle kanske gå till polisen.
Ser du nån? Är nån på väg hit?
- Vem? Vad? - En ko. Bara en ko.
Tycker du att det är roligt? Jag ser inte det roliga i det.
Ska vi leva så här? Hålla oss undan? Aldrig ha nåt roligt.
- De är ju ute efter mig! - Jag är hungrig.
Dessutom vill jag tvätta mig. Var kan vi få tag på pengar?
Du överger väl inte mig? Vi måste hålla ihop.
Jag ser en bondgård. Vi kanske kan köpa frukost där.
- Det är för riskabelt. - Var inte så mesig.
- Jag är inte efterlyst. Jag kan gå. - Satans kossa!
Sluta nu! Är du inte hungrig? Ska du leva i en lada?
Jag förstod att det skulle sluta illa.
Man vet aldrig vad man ska råka ut för. Inget kan man lita på.
Det vet alla, det handlar om tur. Ena dan är det upp, nästa är det ner.
Ja, men folk måste hålla ihop.
Det gjorde vi i Flandern. Det är enda sättet.
- Fast de sköt på oss ändå, förstås. - Stanna här. Låt ingen se dig.
- Var försiktig, bara. - Jag säger att bilen gick sönder...
Jag kommer på nåt. Vänta här tills jag kommer tillbaka.
- Är det säkert? - Det är klart att jag gör.
- Älskar du mig? - Sicken fråga!
- Jag vet inte... - Gör du det?
Jag vill ha nåt i magen, det är allt jag vet.
- Det är det enda jag är säker på. - Men jag...
Jag vill att det ska vara bra!
Mitt i en ömsint kyss
gick det plötsligt upp för mig
Mitt i en ömsint kyss
kände jag att du var min
Mitt i en kram så varm
som du först var tveksam till
Minns du vår förvåning när
vi kände att allt stämde
Vi log emot varann
och livet blev ett paradis
Men utan att vi märkte hur
var allt borta igen
Vad vi inte visste då
var att kärleken rann bort
som den träffade oss
mitt i en ömsint kyss
Du har halm i håret.
Om jag dröjer...
...gå till bilen, så du kan sticka fort om du skulle behöva.
- Men var ska vi träffas sen? - Var inte orolig. Det ordnar sig.
- Ge mig en kyss. - När du vill, grabben.
- Vad nu? - Du har dålig andedräkt.
Du behöver borsta tänderna.
Jag ska se vad jag kan ordna. Bröd, mjölk och ägg kanske.
- Och tandkräm. - Håll utkik genom hålet i taket.
Jag klarar mig.
- Hej då. - Var rädd om dig.
Satans ställe!
Inget i livet är svårt för mig När allt omkring ser illa ut
Reser jag mig, ser mig omkring Börjar från början igen
Låt inte sorgerna tynga dig Halkar du, så upp igen
Res dig upp, se dig om Börja från början igen
Gör ditt bästa varje dag tills dagens värv är bakom dig
Du må va' trött och hängig men du ska bli en man, min son
Tänk på alla berömda män Först på knä, sen upp igen
Andas först djupt
Res dig sen upp, se dig omkring
Börja från början igen
- Ursäkta, jag undrar om...? - Vad vill du?
Vår bil har gått sönder. Har ni nån mat att sälja?
- Mat? - Bröd eller ägg, eller...
- Försvinn! - Men vi är hungriga...
Arthur!
- Jag är ensam. - Vad har hänt?
Det bor en gammal dåre på gården. Ser ut som Moses. Han körde bort mig.
Jag trodde inte att du skulle komma tillbaka.
Jag har ju dålig andedräkt och så...
Ska vita bilen igen? Och så undviker vi de stora vägarna.
Vi behöver bensin. Och mat, min mage knorrar.
- Det är den bästa lilla mage jag vet. - Så ska det låta!
- Ditt humör är bättre. - Andedräkten är fortfarande dålig.
- Du kan bli benådad som handikappad. - Värst vad du är uppåt!
- Det lönar inte att vara annat. - Är det så? Andedräkten...
- Den luktar skräck. - Är det allt?
Du vill att jag ska vara sorgfri.
Vi har bara ett liv. Det kvittar hur det slutar.
Du är, vad heter det... Fatalist?
- Där har du ordet, snygging. - Ta av dig underbyxorna.
- Nu? - Det håller mig stark.
- Jag har aldrig gjort det i en lada. - Vi måste vara tokiga.
Sen kan de hänga mig.
- De kan hänga mig med dig. - Menar du verkligen det?
Skynda på då.
Du menar det, va? På allvar.
Nu har jag er!
Ligg kvar, annars skjuter jag!
- Rikta den åt ett annat håll. - Snusk! Göra sånt här.
- Vi är gifta. - Zigenare. Respektlösa.
Vi är inte zigenare. Vår bil är trasig. Vi älskar varann.
- Slödder! - Det där är kränkande.
Stilla, annars är ni dödens!
- Vi kan inte ligga kvar här. - Ligg kvar, era snuskiga typer.
Rör dig inte ut fläcken! Ligg kvar på varann.
- Vill du se på? - Är ni judar?
Är ni inte zigenare, måste ni vara judar.
- Ni är förstås judar. - Vill du se min snopp?
Ni kom hit för att knulla. Jag känner er sort. Mig lurar ni inte.
- Du vill se på, va? - Judar! Ni är judar!
- Jag borde skjuta er på fläcken. - Du får se på om du vill.
Vi är judar, det stämmer. Du har rätt att titta på oss.
- Sätt fart! - Sätt igång, Arthur.
- Jag skjuter er! - Han gör det!
Judar! Visa hur ni gör.
Sätt fart, judegrabb! Ge henne vad hon tål!
Mars' vindar, aprils skurar ger plats för maj månads blommor
Sen kommer juni, månen och du
Mars' vindar, aprils skurar vår kärlek ska snart blomma
Ett friluftsparadis för två
Dina läppar fuktar mina i en ljuvlig pina
Jag blir så inspirerad Du ska få månen som leksaksballong
Mars' vindar, aprils skurar gör plats för lyckans timmar
För majtid, junitid, kärlekstid och dig
Nu tänker vi stiga upp.
- Förstår du? - Ja, ni tänker stiga upp nu.
Ge mig bössan.
Nej, det kan jag inte göra.
Ge den till mig, din gamla snuskhummer.
Säg inte så. Allt är ert fel.
- Jag menade inte... - Seså.
Ge den till mig.
Gör det nu.
Vad gör du?
Täck över honom, Arthur.
Täck över honom med hö.
Det var det jävligaste! Herrejösses!
Täck över honom, så kan vi gå till gården sen.
Det där borde du inte ha gjort!
Vi kan gå till gården och laga lite mat och tvätta oss.
Ska vi...?
Sen stannar vi där.
Vi bor där tills de hittar oss.
Du har visst blivit galen.
- Gör som jag säger. - Jag ska bara knäppa byxorna.
- Skynda, jag är hungrig! - Sluta sikta på mig.
Den är inte laddad. Inte nu längre.
- För satan, Eileen! - Nu täcker vi över honom.
Jag kommer att kräkas.
Det kan du göra sen. Gör inte det här värre än det är.
Varför?
Varför gjorde du så?
För att jag fick lust.
Jaha... jag förstår...
Tyvärr finns det inget bacon.
- Vad är det här för bondgård? - En smutsig bondgård.
Jag kan skriva mitt namn i dammet på spiselkransen.
- Han var en riktig lortgris. - Jag diskade tallrikarna.
Jag är hungrig som en varg.
- Sluta! - Sluta skratta.
Så gott det är!
Otroligt gott!
Det finns höns på baksidan och kor i hagen. Dem måste vita hand om.
Jag hade en leksaksbondgård när jag var liten.
En svartvit ko, höns... Det där minns jag nu.
Tänk, nu har du en egen gård.
Vi kan lika gärna stanna här och ordna det trevligt för oss.
- Var inte dum. - Jag kan mjölka.
- Det ligger ju en död bonde i ladan! - De hittar oss ändå.
- Det gör de inte alls. - Var inte löjlig, Arthur!
Inte om vi kan ta oss till New York eller Chicago.
- Varför säger du det på det viset? - Vad då? Chicago?
Jag gillar hur det låter. Det liksom rullar på tungan. Chicago.
- Vi är inte säkra där heller. - Engelsk polis kommer inte åt oss.
- Dessutom har jag inte gjort nåt. - Det har du visst.
Jag rörde inte den där flickan. Må jag falla död ner, om jag ljuger.
Men du sköt den stackars bonden.
- Men för all del, han bad om det. - Nej, vet du vad...
Vill du ha te? Det vore väl gott?
Han har en fin liten teburk med Edvard VII och Union Jack på.
- Eileen? - Ja, vad är det?
Det var inget.
Vad har jag gett mig in i?
Vad sa du?
Det här är rena guldgruvan.
Titta här, en massa gamla guldmynt!
De måste vara värda en del.
- Vad är det? - En medalj - Viktoriakorset.
- Säkert? - Han måste ha varit modig.
Vem som helst får inte Viktoriakorset.
Stackars sate!
Här är ett foto på honom i arméuniform.
Du ser ut att ha sett ett spöke.
Eileen... han var min kapten i Flandern.
Arthur...
Bättre karl får man leta efter.
Han stack upp huvudet och visslade Lincolnshire Poacher.
- Han var fullkomligt orädd. - Varför gråter du?
Jag vet inte.
Det är dumt att gråta över spilld mjölk.
- Till slut blev han skjuten. - Blev han? Ja, det blev han ju.
Där borta, menar jag! En krypskytt gav honom bena.
Det var det sista vi såg av honom.
Han fick en metallplatta i skallen.
Folk gör så hemska saker mot varann.
Vi skulle kanske...?
- Skulle vad? - Begrava honom på riktigt.
- Nej, jag kan inte ta i honom. - Han kanske fortfarande lever.
Nej, det är klart att han är död. Det måste han vara.
Ja... det bästa vi kan göra är att glömma honom.
- Vi lever en minut i taget. - Tick, tack.
- Va? - Tick, tack, för satan!
Just det, glöm allt. Det är det enda sättet.
Du förföljer mig
Varför ska du förfölja mig?
Du finns inte nära mig
Men du binder mig, hindrar mig jag är aldrig fri
Ett sånt liv
Du gör mig sensitiv
Fast det är långt till dig
Ser jag dig, hör jag dig Du finns alltid hos mig
Jag har minsann
försökt hitta en ny kärleksvän
Men jag svär på allt jag har kärt
Du hindrar mig
Du förföljer mig
Varför ska du förfölja mig?
Är det en omöjlighet
Släpp då ditt grepp och förfölj mig ej mer
Vi stannar inte här. Vi tar vad vi kan och sticker.
- Här blir fint när jag har städat. - Det var det dummaste jag har hört!
- Vart ska vita vägen då? - Till Chicago.
- Hur? - Inte ska vi gå.
- Har du nåt pass? - Nej.
Du går mig på nerverna. Det var omänskligt att skjuta honom så.
- Du är feg, det är ditt problem. - Din satans slampa!
Det var ju vänligt sagt. Tack, ska du ha.
- Jag som hade det så bra. - Hallick!
- Hora! - Arthur...
Det här är vårt första kärleksgräl.
Är det...?
Ja, det är det faktiskt.
Vi börjar komma varann riktigt nära.
- Som på film. - Inte sant?
- Som när frun är gravid. - Och maken inte fattar vad hon menar.
Han säger: "Menar du..." Sen faller de i varandras armar.
Men jag bär inte på nåt barn, så det så.
Det är likadant i låtarna. Likadant som i filmerna.
Där kan man lära sig saker.
De sätter sig i skallen och gör att man ser saker på nytt sätt.
De sätter sig i alla fall i min skalle.
- Jag föredrar film. - Musik och en berättelse är bäst.
Som när en varieté inte har nån scen, utan får använda en lada.
- Vilken lada? - Vilken som helst. Som den där ute.
Sen kommer storproducenterna och det blir jättesuccé.
Vi ordnade en bra föreställning i ladan, inte sant?
Vårt lilla kuttrasju, menar du?
- Störde det dig att han såg på? - Jag vet inte.
- Det störde inte mig. - Inte mig heller faktiskt.
- Tänk att det ens var möjligt. - Men det är inte rätt.
Jag vet inte vad som är rätt och fel längre.
Det lär finnas filmer där man kan se män och kvinnor som gör det.
- På riktigt, menar du? - Det är vad jag har hört.
- Det är ju motbjudande. - De är värre än djur.
- Tänker du på döden, nån gång? - Vad?
- På döden. - Jag hör inte.
Ingen fara, jag sa inget.
- Synd att det inte finns nån radio. - Vi får lägga oss tidigt.
Sen gäller det att komma iväg tidigt. Åka nånstans där de inte hittar oss.
- Du ger dig visst inte! - Eller nånstans där det finns radio.
- Och en biograf? - Annars kan man lika gärna vara död.
Hur mycket pengar har vi?
Med guldmynten och pengarna för klockan är det runt 50 pund.
- Det är mycket! - Jag vet!
Och vi kan stampa på en del saker här.
- Och besticken och medaljen. - Inte medaljen.
Absolut inte den! Är du hjärtlös?
- Om du säger det, så... - Det gör jag.
- Du kan anlägga skägg. - Ja... då skulle ingen känna igen mig.
Kan vi återvända till London? Det är där jag vill bo.
- Det är farligt för mig. - Där kan jag tjäna pengar.
- På vad? - Vad tror du?
Jag kan hålla mig inne. Utom när vi går på bio.
- Där kan vi ha kul. - Kanske...
- Det är klart vi kan. - Ska vi säga det då?
Vi måste vara modiga. Ingenting är gratis.
- Rulla fram, präriemåne. - På din plats uppe i skyn.
- Jag är med, min tös! - Så ska det låta!
Vi börjar om på nytt.
Vi ska nog ta medaljen ändå.
Ja, du har nog rätt. Den bör ge en hel del.
- Vi måste tänka på oss själva. - Ja, man måste ta vara på sig själv.
Och vi ska ha en bra radio i valnöt.
Ja, och en riktigt bra grammofon!
Bli nu kär, bli nu kär hörs en röst
Magnifik, romantik hörs en röst
Men var gång jag tar minsta steg mot dig
Slår lärarhjärnan jag har ilsket larm gång på gång
Men jag vill och jag kan och jag vet
Vår kurtis har sitt pris men ändå
Jag kysser fort, men när jag lämnar dig
Du är dum, hon är din hörs en röst
- Varför stannar du? - Knäppskallen.
Vad är det?
- Jag tyckte att jag såg... - Vadå?
Det var inget.
Kom igen!
Det är väl typiskt!
Arthur...
Men varför försökte du komma undan?
- Det kan jag inte förklara. - Du har förstås gjort nåt.
- Det är inte så säkert. - Tror du att vi är dumma?
Vill du ha en omgång, så kan vi ordna det.
Ta inte illa upp.
Alltså, varför sprang du från platsen?
- Det är lite pinsamt... - Tala bara om varför.
Det trängde på.
Jag hade diarré.
Magen hade mullrat hela förmiddagen.
Jag hade inte stannat för att se på utsikten.
Damen du hade med dig säger att bilen inte är din.
- Aldrig! I så fall ljuger hon. - Du har inget ägarbevis.
Jag vill tala med en advokat. Låt mig gå. Jag har inte gjort nåt.
- Släpp mig eller anhåll mig. - Sätt dig.
- Ni har fått svar på telegrammet. - Vad för telegram?
Det är inget du ska bekymra dig om, Arthur.
Varför säger ni Arthur? Jag heter Reginald och kallas Reggie.
Arthur Parker, du är misstänkt för mordet på Amy Farr den 17 maj 1935.
Allt du säger kan komma att användas mot dig.
- Jag är ju oskyldig! - Vad sa han, konstapel?
- Att det var helt rätt. - Din jävla...
Du ska hänga, ditt kräk!
Vi borde kapa dem för vad du gjorde mot den stackars blinda tösen.
Avskum!
- Sparka inte om du inte vill. - Ingen fara, inspektörn.
Fast med tanke på vad han gjorde den där flickan...
Nu tar vi honom till en cell.
Rulla på prärievagnar, rulla på
Till hjulens knirr sjunger jag en sång
Söta flickor lockar ej jag har min egen tjej
Rulla på prärievagnar, rulla på
Vi ska hem prärievagnar, vi ska hem
Jag är cowboy men hemmet är mig kärt
Vi tar närmsta vägen hem till ranchens trygga vrå
Rulla på prärievagnar, rulla på
Zippety ayo, pålle min
Snart siktas ranchens dörr
Zippety ayo, pålle min
Jag ska aldrig ge mig av igen
Rulla på prärievagnar, rulla på
Ta mig hem till den plats som är mig kär
Söta flickor lockar ej jag har min egen tjej
Rulla på prärievagnar, rulla på
Zippety ayo, min pålle
Jag vill hem till ranchen min
Seså, gamle vän, nu sätter vi fart.
Vad har fången att anföra? Skyldig eller icke skyldig?
Jag gjorde det inte.
Är ni miss Eileen Everson?
Var ni med den tilltalade vid gripandet?
Vilket förhållande har ni till den åtalade?
Jag var hans resesällskap.
- Och ni har varit lärarinna? - Det stämmer.
- Varför lämnade ni er tjänst? - Jag sa upp mig.
- Varför sa ni upp er? - För jag ville.
- Var det inte för att ni var gravid? - Det är min ensak.
Var snäll och svara. Var ni inte gravid?
Jo, det var jag.
Kan ni tala om vem som...
...skulle ha varit far till ert barn?
- Det vill jag inte uppge. - Jo, säg det!
Stör ni igen, får ni lämna salen. Jag har redan varnat er.
Det tänker jag inte göra igen. - Fortsätt.
Ska jag upprepa frågan? Annars vill jag ha ett svar.
- Tänker ni svara? - Ja, ordförande.
Då ber jag er göra det. Ni har inget att frukta. Ni står inte inför rätta.
Jag påstår att barnets far skulle varit Arthur Parker. Stämmer det?
- Nej. - Tänk på att ni vittnar under ed.
Den som gjorde mig gravid var major Archibald Paxville parlamentsledamot.
- Vad gjorde ni i musikaffären? - Vad menar ni?
- Ni påstår ju att ni var där. - Jag ville sälja notblad.
Lyckades det? Hur var ni som säljare?
Jag var kanske bäst i branschen. Jag kunde avslöja en "jycke".
Vad är en "jycke"?
Jag känner bara till den fyrfota variant som skäller.
En "jycke" är en låt som inte säljer. Vi säger så i branschen.
Det är väl såna låtar som katter sjunger på natten.
Som skicklig säljare, sålde ni förstås inga såna.
- Nej, de får ingen plats i kenneln. - Skämta inte, besvara frågan.
Jag ber om ursäkt. Det tycker jag ni också ska göra.
Så de noter ni hade med er, sålde ni också. Stämmer det?
Det var alltså det ni gjorde i Gloucester den 17 maj?
- Samma dag som flickan mördades? - Just det.
Hur många gånger ska jag behöva säga det? Ja, jag sålde låtar.
- Vilka låtar? - Det minns jag inte på rak arm.
- Ni minns inte... - "Roll Along Prairie Moon."
- Den sålde jag några dussin av. - Var det allt ni sålde?
Nej, det kan inte en kanariefågel leva på.
"Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes".
- Var snäll och upprepa. - "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes."
Är det en "jycke", eller bara en löpsk hyndas läte?
Så ni tog en beställning på "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes"?
Ja, ja... jag menar ja.
Ni säger att ni den 17 maj fick order-
- på minst två låttitlar. Stämmer inte det?
- Jo, det har jag sagt. Flera gånger. - Ta fram bevisföremål F.
Här är den aktuella butikens orderbok.
Här finns något ganska egendomligt.
Den 17 maj 1935...
Här finns flera beställningar, men ingen på "Roll Along Prairie Moon"-
- och ingen på "Yes, Yes, My Baby Said Yes, Yes".
Här finns säljarnas namn upptagna-
- men den här dagen, just den här dagen-
- finns ingen Arthur Parker med. Hur förklarar ni det?
Nå?
- Nu är ni inte lika uppåt längre. - Han glömde väl. Det är lätt gjort.
Kan det vara så att ni inte var där, utan kom till Gloucester senare?
Nej, jag var där, jag lovar. Annars må jag falla...
Ni återvände till mordplatsen den 20 maj.
Jag återvände inte. Jag stannade där för att...
Enkelt uttryckt: "för att pissa". Det var ren slump.
Var det första gången ni lämnade vägen, öppnade två grindar-
-och gick utför en grässlänt-
- till den plats där flickan våldtogs och mördades?
Ja, första och enda gången.
Och ni hade aldrig träffat flickan, och pratat med henne?
- Nej, aldrig. - Ni låter osäker.
Nej, jag har aldrig träffat henne.
Känner ni borstförsäljaren Alfred Starkey, känd som Alfie?
Vi har stött på varann ibland. Vi är handelsmän, båda två.
Minns ni ert samtal på en pub i Gloucester sista gången ni träffades?
- Två handelsmän... - Varför drar ni in Alf i det här?
Alf, som ni kallar honom, minns att ni var...
Hur ska vi säga... Ni var hänförd-
- av en vacker flicka. En vacker blind flicka.
- Stopp ett tag, vi var berusade. - Ni sa... Låt mig citera:
Just det...
"Ni ville ta av henne underbyxorna."
- Sa Alf det? - Nej, ni sa det.
Det uppger mr Starkey. Det var ni som sa det.
Ja?
Det gällde en annan flicka, vill jag minnas.
- Jag förstår, en annan flicka... - En helt annan flicka. Givetvis.
- En annan blind flicka? - Inte alls samma typ.
- Men hon var blind? - Om jag sa det.
- Såg ni henne i Gloucestershire? - Jag blandar ihop grevskapen.
På ett fält utmed A40?
- Jag vet, det låter illa... - Inga fler frågor.
- Det är inte rättvist! - Fången uppmanas lämna vittnesbåset.
Ärade jurymedlemmar.
Ni har med stort tålamod lyssnat på ett ovanligt motbjudande mål.
En ung, attraktiv men hjälplös flicka som var helt blind-
- överfölls, våldtogs och mördades av en brutal och hjärtlös våldsman.
Åklagarsidan har försökt visa att skyldig till detta brott-
- är Arthur Parker som nu sitter på de anklagades bänk.
Låt oss granska de fakta som har framkommit under rättegången.
Men först, beakta den åtalades uppträdande.
Han är vad som i hans kretsar brukar kallas "fräck", rejält "fräck".
Vi har sett en, mer korrekt uttryckt, skamlös lögnhals.
Hans grannar och kolleger, affärsinnehavare-
- och ett harem av flickvänner, älskarinnor och prostituerade-
- uppger att han har utgett sig för att vara:
Ogift, änkling, framgångsrik låtskrivare-
- radioproducent och vid ett farsartat tillfälle-
- före detta center i fotbollsklubben Arsenal.
Även här i rättssalen har han raljerat med sin advokat-
- flera vittnen, rättens ordförande och vid minst ett tillfälle-
- har han blinkat inställsamt mot er i juryn.
När han tillrättavisades påstod han helt fräckt att blinkningen var tics.
Ett minne från strider i Flanderns skyttegravar.
Vi kunde senare visa att Arthur Parker-
- ställdes inför krigsrätt för feghet och nästan sköts för desertering.
Förhållandet mellan hans påståenden och de verkliga omständigheterna-
-återkommer hela tiden hos honom.
Följaktligen påstår han att han den 17 maj, när brottet begicks-
-tog upp beställningar på noter-
-i en butik i Gloucester.
Men inga beställningar gjordes. Grossisterna fick inga order.
Slutsats: han besökte inte en butik i Gloucester. Trots att han påstår det.
Varför kokar någon ihop ett alibi, om han inte har skäl till det?
Oundviklig slutsats: han hade skäl. Men vilket skäl?
Att förneka det är som att förneka att ägg hårdnar i kokande vatten.
Rättegången igenom har den tilltalade påmint om en person som...
Låt mig uttrycka det så här:
På min visselpromenad jag ser ett månljus över stan
Jag tar en rastlös promenad jag tar en visselpromenad
Jag visslar som en trast och trallar fram en melodi
Jag ser snett på alla kärlekspar på min visselpromenad
Vem lyssnar på orden i min sång?
Vem vet att jag hoppas att nån ska dyka upp?
Jag flanerar i en park och har ingen vid min arm
Det är mörkt och solo går jag här på min visselpromenad
Tyst i rätten. Vid nästa störning kommer jag att tömma läktaren.
Det här är en rättssal, inte en varieté.
- Tack, ordförande. - Ingen orsak, gamle vän.
- Visslade jag bra? - Utsökt, ordförande.
Och juryn, förstod ni mitt visslande?
Var syftet klart? - Fortsätt.
Har inte den tilltalade visslat i mörkret i sina absurda hopkok?
Vem vet... Jag ber juryn att lyssna noga.
Vem vet att jag hoppas att någon ska dyka upp?
Hyste den tilltalade sådana tankar när han parkerade bilen den 17 maj-
- i det stilla Gloucestershire, passerade två grindar-
- för att sedan ligga i gräset och vänta på-
-att någon skulle dyka upp?
Någon som kunde stilla hans mordiska lustar.
Någon ung. Någon tilldragande.
Någon hjälplös.
Åklagarsidan hävdar att detta förhållande har bevisats.
Kan det längre finnas skuggan av tvivel i era sinnen?
Säkert inte.
Absolut inte.
Jag ber juryns talesman resa sig.
Har juryn funnit fången skyldig eller icke skyldig?
Skyldig. Det är ett enhälligt utslag.
Har fången något att säga innan domen meddelas?
Ja, ordförande. Om ni inte misstycker.
Var så god.
När det faller regn, faller
slantar från himlen
Varje moln är lastat med
slantar från himlen
Det faller skatter ner
över din stad
Se till att paraplyet ditt
är upp och ner
Slantarna du byter mot
solsken och blommor
Innan du det ljuva får
kommer det skurar
När du hör åskan smälla
spring inte bort till ett träd
Det faller slantar från himlen
till dig och mig
- Är ni klar? - Ja, herr ordförande.
Fånge på de anklagades bänk, en jury har befunnit er skyldig-
-till mordet på Amy Farr.
Det är nu min plikt att utdöma det enda straff lagen föreskriver-
-för ett så fruktansvärt brott.
Arthur Parker, rätten beslutar att ni ska föras till ett fängelse-
-och vidare till en avrättningsplats.
Där ska ni hängas tills döden infinner sig.
Därefter ska era kvarlevor grävas ner-
- på det fängelse där ni satt inlåst innan ni avrättades.
Må Herren vara er själ nådig.
Tack ska du ha, gubbskrälle!
- Vilken tur han har. - Du vinner ju hela tiden.
Tur i spel men otur i kärlek.
- Ett parti till? - Nej, jag får bara spader ess.
- Ett till? Du kan inte vinna jämt. - Jo, mot er två.
Jag är trött på kortspel. Det är för få jokrar.
- Vad vill du göra då? - Ingenting, Arnold.
Fast en sväng till Piccadilly vore fint.
- Får vi följa med? - Om ni tar av uniformerna.
- Vad sägs om ett parti dam? - Vad skulle hända...?
- Försök låta bli att tänka på det. - Lätt att säga.
Men när jag sväljer rör sig adamsäpplet upp och ner.
- Och? - Det går upp och ner som en hiss.
- Vad är du orolig för? - När jag får repet runt halsen...
...ligger det antingen över eller under adamsäpplet.
När luckan öppnas, går hängningen snett.
Hakan kommer att få stryk och det gör satans ont.
De tar hänsyn till adamsäpplet.
På samma sätt om du har struma. Sånt tar de hänsyn till.
Det viktigaste är att det går fort.
- Jag vill inte studsa omkring. - Det är ingen risk. Det går fort.
Jag gillar att dansa. Quickstep, foxtrot, till och med tango.
Men golvet ska vara bra. Som golvet i lönn på Hammersmith Palais.
- Där har jag aldrig varit. - Det är fint.
Små keruber, amoriner, glaspelare, röda, blå och gula lyktor.
- Menar du det? - Ja, det är toppen.
Ett bra dansband kan få en att släppa loss.
- Vad är klockan? - Snart fem.
Femton timmar kvar. Det är inte mycket.
- Säg ett bra dansband. - Om klockan är fem i åtta...
Vad heter den där killen...?
Säg att klockan är fem i åtta och jag måste gå på toa. Skulle de vänta?
- Roy Fox' band ska vara bra. - Skulle de?
Det tycker jag att de borde. Det blir värdigt på det viset.
Det där blir inget bekymmer.
När jag gick i skolan och behövde gå på toa-
-blev vi rappade över knogarna.
Man fick hålla sig eller göra det i byxorna.
- Vi tävlade om att pinka högst. - Konstigt, det gjorde vi också!
Vi också.
Det var tider det.
- Vi täppte till skolans hängrännor. - Varför?
När det regnade, blev det ett satans hallå.
En av våra lärare, en fikustyp, pratade alltid över huvudet på oss.
En dag berättade han om en indisk asket. Ni vet, asketer...
När en kille, Billy Tranter, kom hem sa hans pappa:
"Vad har du lärt dig i skolan i dag?"
Billy svarade: "Allt möjligt om hur en indiska sket."
Asket, fattar ni?
Billys pappa sa...
Hur är det med dig, Arthur?
- Det är bara fint. - Så bra.
Jag sa ju att jag skulle bli berömd en dag.
I ditt ställe skulle jag sälja huset och flytta till Australien eller nåt.
Jag är ledsen för...
...allt, Arthur.
Jag också. Du har varit bra, jag kan inte klaga.
Jag kommer aldrig att glömma dig.
Hyggligt av dig, med tanke på omständigheterna.
Var gick allt på tok, Arthur?
När jag föddes.
- Är du rädd? - Jag? Skämtar du?
Ett nytt liv väntar.
I livet efter detta.
Inga harpor bara. Tromboner och klarinetter, bara inga harpor.
En dag får alla frid. Tänk på det. När smärta och lidande är över.
Inget mer gökande heller. Inget sånt. Där har man gjort sitt.
- Värdighet, Arthur. Jag är nog sårad. - Förlåt mig. Jag är ledsen.
Farväl, älskling.
Farväl, älskade vän.
- Gud välsigne dig. - Ge mig en kyss. Snälla.
Jösses! Varför sa du inte att du kunde kyssa så?
- Ajöken, din rackare. - Fridens, din gamla skata.
Det var tider, det. När vi var rena barnrumpor.
Jag kunde pinka högst.
Inte högre än jag, det slår jag vad om.
Den stora gyllengula bågen...
Jag gillar att drömma tillbaka
Minnas min barndoms stad
I vuxna dar, är det dit jag far
Där är man nära himlen, och där trivs jag bra
Inför mitt inre jag strövar
där klängrosor slingrar sig
Jag gillar att drömma tillbaka
Minnas min ungdoms vän
"Jag är uppståndelsen och livet."
"Den som tror på mig ska leva också om han dör." Är det din tro?
Mr Parker, låt mig presentera mr Peterstow.
Hejsan.
Det här var inte vidare trevligt.
Seså, var modig nu.
Vänta, det kliar på kran! Kan nån klia på min näsa?
Men för helvete...!
Det är mörkt Du och jag
Det är tyst Ej ett knyst
Hjärtat slår, det är tyst Det är mörkt
Snart är dansen till ända
Man hör inte ett knyst
Tro ej att jag spelar
Jag vill gärna bli kysst
Det är mörkt, allt vi har
Det som andra glömt kvar
Dansen går, du är min
Det är mörkt
Ett...
...två...
...tre...
...fyra...
...fem...
...sex...
...sju...
...åtta...
Farväl, Arthur!
- Stopp ett tag. - Arthur!
- Vad gör du här? - Jag är som en trasig slant.
Jag dyker upp hela tiden. Som en slant från himlen.
Min älskade!
Klart att vi ska ha ett lyckligt slut efter allt vi upplevt.
Låten tar slut, men melodin stannar kvar.
Du måste ge en gnutta ta en gnutta
Låta hjärtat pinas lite
Det får man räkna med om man vill ge kärleken plats
Du måste skratta något, gråta något
Innan molnen skingras något
Det får man räkna med om man vill ge kärleken plats
Bara vi kan va' ihop har vi allt som vi vill ha
Sen när inget lockar mer fungerar tvåsamheten bra
Du kan vinna lite förlora lite
Och alltid tveka lite
Det får man räkna med om man vill ge kärleken plats
Översättning: Stefan Hemmingsson PrimeText International AB
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International AB